Јездра, глава 3
А кад дође седми мјесец и синови Израиљеви бијаху у својим градовима, сабра се народ једнодушно у Јерусалим.
Тада уста Исус син Јоседеков с браћом својом свештеницима и Зоровавељ син Салатилов с браћом својом, и зградише олтар Бога Израиљева да приносе на њему жртве паљенице како пише у закону Мојсија човјека Божијега.
И подигоше олтар на мјесту његову, ако и бијаху у страху од народа земаљских; и приносише на њему жртве паљенице Господу, жртве паљенице јутром и вечером;
И празноваше празник сјеница, како је писано, приносећи жртве паљенице сваки дан на број како је уређено за сваки дан.
А потом приносише жртву паљеницу свагдашњу, и на младине и на све празнике Господње освећене и од свакога који драговољно приношаше принос Господу.
Од првога дана мјесеца седмога почеше приносити жртве паљенице Господу, а дом Господњи још не бјеше основан.
И дадоше новце каменарима и дрводјељама, и храну и пиће и уље Сидоњанима и Тирцима да довозе дрва кедрова с Ливана у море Јопско, како им бјеше допустио Кир цар Персијски.
И друге године по повратку њихову к дому Божијему у Јерусалим, другога мјесеца почеше Зоровавељ син Салатилов и Исус син Јоседеков и остала браћа њихова, свештеници и Левити, и сви који дођоше из ропства у Јерусалим, и поставише Левите од двадесет година и више да настоје над послом око дома Господњега.
И би постављен Исус и синови његови и браћа његова, и Кадмило и синови његови, синови Јудини, заједно да настоје над посленицима у дому Божијем, и синови Инададови и њихови синови и браћа њихова Левити.
И кад зидари полагаху темељ цркви Господњој, поставише свештенике обучене с трубама и Левите синове Асафове с кимвалима да хвале Господа по уредби Давида цара Израиљева.
И пјеваху наизмјенце хвалећи и славећи Господа: јер је довијека милост његова над Израиљем. И сав народ подвикиваше иза гласа хвалећи Господа што се осниваше дом Господњи.
![Поновно грађење Божјег храма
Поновно грађење Божјег храма](assets/timthumb/timthumb.php?src=assets/images/15003012.jpg&w=48&h=48&q=40)
А многи од свештеника и Левита и главара домова отачких старци који бијаху видјели пређашњи дом, плакаху иза гласа гледајући овај дом који се осниваше, а многи опет подвикиваху од радости,
Те народ не могаше разазнати вике радосне од вике плачне у народу, јер народ подвикиваше иза гласа, и вика се чујаше далеко.